Omkring 1 200 israeler dödades i attackerna i oktober, så ingen kan säga att Israels svar var oprovocerat. Den har dock varit oerhört oproportionerlig, och i många västerländska städer hålls det varje vecka protestmarscher mot blodbadet i Gazaremsan. Det har dock praktiskt taget inte förekommit några sådana i Israel eller i själva Gazaremsan.
I ärlighetens namn är de flesta palestinier i Gazaremsan alltför upptagna med att fly för sina liv för att protestera särskilt mycket. De flesta familjer har tvingats fly flera gånger när de israeliska styrkornas fokus skiftar fram och tillbaka. Dessutom har Hamas fortfarande tillräcklig kontroll över befolkningen för att kunna straffa alla som öppet kräver en vapenvila.
Det finns många demonstrationer i Israel som uppmanar premiärminister Binyamin Netanyahu att underteckna en vapenvila och föra hem den judiska gisslan, men ingen om palestiniernas öde. Många delar till och med Netanyahus fantasi om att de kan ha en kort vapenvila, få tillbaka gisslan och sedan fortsätta att döda palestinier.
Förlåt, låt mig omformulera det. Jag borde ha sagt: "Fortsätt att döda Hamas-krigare, väl medvetna om att fem, tio eller tjugo civila palestinier, varav ungefär en tredjedel är barn, kommer att dö som indirekta skador för varje Hamas-krigare som elimineras. För det är vad som faktiskt händer.
Men åtminstone Hamas måste väl ändå vilja att slakten av civila palestinier upphör? Nej, det gör man inte. De är lika mycket för slakten av oskyldiga som israelerna är. Kanske till och med ännu mer, eftersom Israel bara har ilska medan Hamas har en verklig strategi.
Från den första dagen av planeringen av Hamas attacker mot Israel var dess verkliga mål att få Israel att döda så många palestinier som möjligt. Varför skulle Hamas vilja det? Därför att det var det enda sättet att få Netanhayus strategi att ställa palestinierna åt sidan och sluta fred med alla andra araber att spåra ur.
Hamas och de andra "avvisande" palestinska grupperna har förlorat mark i många år. Resten av arabvärlden var trött på konfrontationen och såg en "tvåstatslösning" (separata israeliska och palestinska stater som lever sida vid sida) som en förlorad sak.
För att återupprätta sin trovärdighet behövde Hamas inte bara visa lite liv genom att attackera Israel. De var tvungna att bekämpa israelerna till ett stillestånd. Eftersom man inte hade någon reguljär armé och inget flygvapen för att utkämpa en öppen strid kunde man bara göra det på hemmaplan, där man kunde använda gerillataktik.
Det var det som var syftet med attackerna i oktober förra året: att göra israelerna så upprörda att de skulle invadera Gaza med våld. I Gaza finns det oändligt många tätt packade byggnader att gömma sig i, och oändligt många tunnlar under dem, och varje "martyrdödad" palestinsk civilperson kommer att skapa fler allierade och anhängare till den palestinska saken i arabvärlden och ännu längre bort.
Israels generaler förstod förmodligen vad Hamas ville, men den folkliga vreden gjorde att de inte kunde förhindra det. De var som de mer intelligenta amerikanska generalerna 2001, som insåg att 11 september-attackerna var avsedda att suga in Förenta staterna i meningslösa invasioner av arabländer, men som ändå tvingades av den allmänna opinionen att vada i det träsket.
Netanyahu må förstå Hamas strategi eller inte, men själv behöver han ett stort, långt krig av två skäl. Det ena är att skjuta upp en offentlig utredning om hans försumlighet när han inte lyckades förhindra oktoberattackerna; det andra är att hålla ihop sin trasiga koalition. (Om han förlorar presidentposten återupptas rättegången mot honom för korruptionsanklagelser, med fängelse som möjlig utgång).
Så ingen av de lokala aktörerna bryr sig ett dugg om döda palestinier. I Hamas fall är det till och med så att ju fler döda civila palestinier desto bättre. Den enda aktör som har makt att tvinga de stridande parterna till ett tidigt eldupphör är USA - men det innebär Joe Biden, och det kommer han förmodligen inte att göra.
I mitten av juni förutspådde jag "ett permanent eldupphör (i Gaza) och att gisslan skulle friges inom en månad, högst sex veckor", med motiveringen att "USA:s strategiska intressen och Bidens egen politiska framtid båda kräver att detta krig upphör och att Netanyahu lämnar ifrån sig makten. Om Biden inte själv fattar rätt beslut kommer hans omgivning att tvinga på honom det."
Men det gjorde de inte, och de saknar uppenbarligen viljan eller förmågan att göra det nu. Även om Biden nu har dragit sig tillbaka som presidentkandidat kommer han fortfarande att vara kvar i ämbetet i sex månader. Det kan också vara så länge som kriget i Gaza pågår - såvida inte ett israeliskt krig mot Hizbollah i norr utlöser en större kris i hela regionen.
Gwynne Dyer is an independent journalist whose articles are published in 45 countries.
![](/img/placeholder.png)